Kellad lõid kesköötundi.
Tulge siia, me oleme teiega kunstnike toas.
Pliiatsid magavad, magavad pintslid klaasis.
Hommikuni on uinunud ka telefon.
Ja mitte keegi peale meie ei saa teada, mis toimub siin igal hilisõhtul.
Tervist! Täna ma näitan teile oma filmi kuusekesest.
MEIL METSAS KASVAS KUUSEKE
Noh, seda laulu kuusekesest laulame koos. Kolm-neli!
Meil metsas kasvas kuuseke, on metsas kodu tal.
Ta suvel haljas okkane ja haljas lume all.
Tal laulu laulis tuisusuu: "Sa puhka vaikset und!"
Ja külma kaitseks kandis tuul ta ümber pehmet lund.
Näe, jänku tema okste all siin tihti kepsu lõi
ja sörkides va susi hall end vahel siia tõi.
Kord lumi aga krudises reesõidust metsas siin
ja kappav hobu ligines me kuusepuule siis.
On metsa tulnud väike poiss, reest välja astub seal.
Me kuuse maha raiub ta...
Peatu, poiss!
Kas pole sul kahju maha raiuda sellist iludust?
Las ma parem kingin sulle selle kuuse.
Aga tema jäta siia.
Las kasvab kõigile rõõmuks!
Lõbutse sa parem ümber tema koos meie metsaloomakestega.
Meil metsas kasvas kuuseke, on metsas kodu tal.
Oi laste silmi säravaid, seal kauni kuuse all!
Jutustas Pastella